Девет живота
сандра
- Застани до стената! Хайде!
Хванах я!
- До стената!
Откога си с чистачките?
От днес. - Какво стана с кухнята?
Още съм там. - Даваш си твърде много зор.
Хей, аз и ти ще си говорим, кучко! - Върви! Без говорене.
Шунда.
Сладки сънища.
Ядосваш ме, Никол.
Млъкни, принцесо!
За какво беше всичко това?
Кое? - С Никол току що.
Нищо. - Не ме ебавай, Сандра.
Кое за какво да бъде?
Бъди честна с мен. И мога да помогна.
Да помогнеш за какво?
Знам, че се опитваш да се държиш добре. Не се прецаквай.
Тя си ходи и заплашва всички. Това й е номерът.
Ако разбера нещо ще съжаляваш. - Просто си гледам работата.
Какво знаеш за онази работа в лечебницата?
Каква работа?
Сандра...
Нямам нищо общо с... - Знам, че нямаш. Не това питам.
Питам какво знаеш.
Защо ще знам въобще нещо?
Защото ако знаеш нещо, което да ми помогне, аз мога да помогна на теб.
Да ми помогнеш за какво?
Да ме пребият?
- Отвори вратата.
Г-н надзирател!
Защо все повтаряте, че ще ми помогнете?
Защото мога. Как?
Като напиша на съдията по делото ти за твоето държане тук.
От колко време си тук, Сандра? Два месеца?
Четири и половина.
И как ти се струва?
Знаеш ли какъв е номерът тук?
Да станеш невидима.
Така че... Кажи ми нещо, което не знам.
Не знам нищо за лечебницата.
А за какво знаеш? - За историята с хавлиите.
Хайде, хайде, Сандрита! Не искаш да остарееш тук, нали?
Чух някой да казва, че Джейн е замесена.
В какво, Сандра, в какво?
С лечебницата. - Кой го е казал?
Не знам. Бяха зад мен. Не исках да се обръщам.
Добро момиче.
Свърших.
Г-н надзирател, имам свиждане. - Днес няма свиждания.
Има. Разрешиха ги пак.
Няма свиждания.
Сигурна съм, че има. Моля проверете.
А нещо друго да ти трябва?
От 2 минути съм тук и трябва да се занимавам с нейно величество.
Билетчето моля.
Джоунс.
Днес има ли свиждания или не?
Не знам. Чакай.
Сигурна съм, че ги разрешиха. - Не питам теб.
Отдръпнете се, госпожо.
Знаеш ли, хора като теб не виреят тук.
Защо мислите така?
Просто е така.
Това е естествен отбор.
Има сега.
Днес е щастливият ти ден.
Пусни я.
Пак ти.
Вездесъща.
Знаеш ли какво означава това? - Не.
Някой, който е навсякъде. Ти си.
Това хубаво ли е или лошо?
Ставаш постоянно присъствие тук. - Не.
Какво? - Нищо. Съжалявам.
Защо ме зяпаш, сестро? - Съжалявам
Искаш да се сприятелиш с някой? - Не.
Мислиш, че не ти трябват. Как се казваш?
Сандра
Дъщеря ми се казва Сандра. На колко си години?
На 37 съм, мамо.
Тя е по-млада. Защо си тук?
Имам свиждане.
Не, имах предвид защо си затворена?
За първи път ли ти е?
Първият път беше грешка.
Ето ти един съвет. - Нямам нужда от съвети. Не ме закачай.
Какъв съвет може да ми дадеш? Виж се. В затвора на твоята възраст.
Срамно е. Не. Отвратително е.
Сандра твой ред е.
Здравей, миличка. Как си, миличка?
Чуваш ли ме?
Тя не ме чува.
Развален е. - Да благодаря ви, развален е.
Чакай малко.
Ще го оправят.
Добре ли си?
Добре ли си, мило?
Я по-тихо!
Телефонът не работи.
- Ами... - Може ли да ме преместите на някой друг?
Няма свободни. - Ще изчакам.
Не може да изчакаш. Има само 5 минути до свършването на часа.
- Докладвах го. - ОК.
А аз какво да правя? Тя няма да може да дойде цял месец.
Сандра... - Какво да правя сега?
- Първо може да си махнеш ръката... - Трябва да говоря с момичето.
Защо не мога да говоря със собсвената си дъщеря?
- Свиждането свърши.
Не викай, Сандра! - Защо?
Добре, съжалявам, съжалявам.
Мило, ще се видим следващия път!
Мама те обича толкова много.
Нищо не работи в тази лайняна дупка!
Отиваш в карцера!
Гаден педераст!
Хванах я. Хванах я.
даяна
Здравей, Дай. Как си?
От колко време си се върнал?
Не знам... Към пет години. - Пет...
Не, бях се върнал за година. След това бях още две в Лондон.
Сега съм тук от две.
Не, три. Не знам...
Годината когато си се върнал си бил в града, или...
Толкова зле ли изглеждам?
Не.
Все още си ти. - Успокои ме. Май.
Наблизо ли живееш? - Саутбей, но се местя. Ние се местим.
Ами ти? - Наблизо.
Бременна си.
Да, кой би помислил, а? - Честито.
Благодаря.
Кога е терминът? - Август.
Омъжена съм. - Да, знам.
Знаеш? - Да, чух. - От кой?
Не знам... Лорна.
Вече не знам нищо за никой от тях.
И аз съм женен.
За някой, който познавам?
Не.
Господи, мислих си за теб преди няколко седмици.
Аз... Колата ми се развали. И имаше един тип, който каза, че е от Дубровник.
Почти не говореше английски.
О, не, не ми... - Ами аз просто.
Каза ли му за нощните ти приключения край Адриатическо море?
Да. Не. Беше задник.
Съжалявам, че изглеждам като крава. Но...
Изглеждаш страхотно.
Парти ли ще правиш или удавяш мъката си?
Не, утре ще направим един малък пикник.
Ще вали. - Наистина?
Да. - Надявам се да не вали.
Толкова е хубаво, да те видя. - И аз тебе.
Трябва да се видим. На кафе или нещо такова. Дали...
Мога ли да ти се обадя?
Няма проблеми ако не искаш. Ще разбера. Няма нищо.
Така ли?
Още съм със същия номер.
Запазила си го?
Ами, машината ще отговори. Ще ти даде инструкции и така нататък...
Има моя пощенска кутия.
Можем да си пишем имейли ако предпочиташ.
О, не. Той знае кой си.
- Не мога да повярвам.
Ами добре. Трябва да бързам. Хубаво е, че се видяхме.
Да.
Всъщност мисля за теб през цялото време.
За нещата, които правехме. Това, което ни се случи.
За хората, които бяхме.
Беше чудесно за дълго време, нали?
Беше чудесно нарядко и за кратко.
Мисля, че трябва да говорим за нещо друго ако говорим.
За какво? Вече говорихме за времето.
Имаш ли деца?
Не.
Как се казва съпругата ти?
Лиса
Лиса...
Как се казва съпругът ти?
Не знам дали ако кажа името му на глас ще мога понеса всичко.
И това е страхотно чувство ако си на 21, но сега...
Нека, не се ебаваме с тези неща, а?
Какво работиш?
Продуцент съм в обществено радио.
Сити анд феър шоу. Страшна лудница е, но шоуто е добро.
Какво предаване е?
За всичко. Малко социални неща, малко за образованието, икономичска политика...
Портрети. Не на известни хора. Нормални хора.
Хумор.
Снощи имахме материал за разбирането на детето за времето.
Интересни неща. Нали разбираш.
Знаеш ли, никога не беше откровен с мене.
Това не е вярно.
Не е - Така е.
Дълго време ме натъжаваше, Деймиън.
Нещо друго?
Не съм наранена. Не съм ядосана.
Просто така помня нещата.
Но вече нищо от това няма значение.
Нали?
Съжалявам. - Не.
По дяволите. - Забрави.
Съжалявам.
Виждам те и те карам да се чувстваш гадно за неща отпреди 10 години.
Прости ми. - Никой не е виновен.
Моля те.
Никой? - Да.
Добре, ще го повярвам. - Благодаря.
Както и да е, трябва да продължа.
Мога ли да те придружа. Аз свърших.
Ами твоите неща?
Никой няма да ги открадне. Ще се върна за тях.
Не е най-евтиното място.
Не - Единственото отворено до късно.
Така е. - Не ни дава избор.
И тези квартални магазинчета са обречени. Ще изчезнат.
Не мислиш ли? Големите вериги превземат всичко.
Една от големите трагедии на съвременния свят.
Ще имаш ли деца?
Не.
Защо?
Не мога. Стерилен съм.
Благодаря за смеха.
Много е смешно. - Не е смешно.
Аз се смея през цялото време.
Трябва да взема вино. Извинявай.
Четох за последни изследвания, че алкохолът е идеален за бебетата.
Още ли пушиш? Може би трябва, да... ги удвоиш.
Какво ти трябва? Червено или бяло?
И двете.
Това е добро.
Ето, това е доста хубаво.
Четох за това. - Да.
И ти трябва бяло. Не мисля, че бялото е толкова добро.
Селекцията от червено...
Никой не работи тук...
Какво правим, Деймиън? Какво?
Вървим и си гукаме като влюбени.
Тъпо е. - Да.
Пет минути с тебе и ми се струва, че животът ми е плод на фантазията ми.
Знам. - Не, не знаеш.
Ти винаги си бил това ужасно нещо, което ме поглъща.
Трябва да вървя.
Не можеш просто да дойдеш при мен...
След сто години... Женен...
И да ми кажеш, че мислиш за мен.
Не може да го направиш.
Защо?
Обичаш ли жена си?
Да, разбира се, че я обичам. И ти обичаш мъжа си. Не е същото.
Защото става дума за нас.
Ние сме Деймиън и Даяна.
Винаги ще бъдем.
Нищо няма да се промени.
Както си казвахме.
Знаеш, че е така.
Деймиън...
холи
Идвам.
Кой е?
Татко вкъщи ли е? - Не.
Изплаши ме. - Защо?
Не знам. - Ако не е вкъщи няма за какво да се страхуваш, а?
Не почвай... - Какво почвам?
Остави я отворена. - Защо?
Просто я остави отворена. Ако обичаш.
Остави я отворена, толкова много ли искам? Просто...
Виж го това място.
Земя забравена от времето...
Какво става?
Обади му се.
Кажи му, че съм тук и искам да изясним нещата.
Той е на път за работа. - Просто му се обади.
Защо ти не му се обадиш?
Твърде е късно за телефона. Твърде много недоразумения.
Който е измислил телефона, никога не е водил разговор.
Той отдавна искаше да говори с теб.
Ти беше тази, която не искаше.
Страна ли взимаш?
Не.
Е?
Какво стана? Какво се промени?
Уморих се. Искам да сложа край на това.
Ще му се обадиш ли или не?
Татко казва, че може да е тук след час.
Чакай малко. Чакай!
Холи, чакай.
Тя си тръгва. Не мога да я спра.
Не мога... Тя просто... ОК, чакай.
Холи, на път е. Ще бъде тук след десет минути.
Ще бъде тук след десет минути!
Идва обратно.
Добре.
Виждаш ли колко странно стана.
Отначало не можеше да дойде, а изведнъж може.
Остави я отворена.
Холи...
Не искам да взимам страна. Не взимам страна, но...
Появяваш се и очакваш да си тръгне от работа и да се появи тук веднага.
Един час не е достатъчно бързо за теб.
Не говори за неща, за които не знаеш нищо.
Устата ми е суха.
Искаш ли вода? Или кафе? - Вода е добре.
И, трябва да се махнеш когато се прибере, а?
Защо?
Така искам.
Невероятна си.
Не те моля просто така. Искам го.
Къде искаш да се отида?
Някъде в квартала. Не ме интересува.
Само обещай.
Една сутрин... седях там. Не беше тази маса, беше друга.
Но беше точно там.
Плачех върху закуската си, а мама и татко си крещяха,
а ти се скъсваше от рев в банята, и...
Веднъж трябваше да ти сменям пеленките за седмица.
За седмица?
За седмица.
Добре е, че не можеш да си спомниш.
Той чука една жена тук докато всички спяхме. Знаеше ли?
Откъде знаеш? - Той ми каза.
Той те коткаше, коткаше...
Как е Джоузеф?
Няма го. Къде е?
Махна се. От доста време.
Какво стана? Прогоних го.
Трудно е за вярване, нали? - Защо не се...
Не ме питай за глупости.
Знаеш ли?
Защо, винаги защо.
Не мога да повярвам, че още живее тук.
Това място е шибано гробище.
Хей, Гордън, още си тук.
Люля, люля. Баля, баля.
Знаеш ли, веднъж той... Веднъж...
Той веднъж...
Това е отпреди ти да се родиш.
Той ми купи шпионски комплект за рождения ми ден.
И имаше очила с огледало.
Точно тук, и можеше да се... види зад теб.
Татко казваше, че е като да имаш очи на гърба.
И той сам го опакова.
И...
Погледът му... Гледаше ме как го разопаковам.
И аз, аз помня този поглед.
И беше добър поглед.
Значи не всески спомен е лош.
Ако всеки спомен беше лош колко добре щеше да бъде.
Всякакви погледи.
Той иска да поговорите. Холи, той говори за тебе постоянно.
Говори ли за този уикенд в Палм Спрингс?
Какъв уикенд? - Питай го.
Холи, той просто иска да... - Не.
Не ми казвай какво и как.
Научих те да четеш и пишеш.
Умна си.
Преди си представях, как ти си мое бебе.
И как бягаме, и заживяваме някъде другаде.
Не е ли страхотно?
Как мислят децата.
Ти как си?
Добре съм.
Как е училището?
Приеха ме във Фи Бета Капа.
Браво!
Приятели има ли?
Приятелки?
Не знаеш кога ще се появи грозното лице на любовта.
В коя спалня спиш напоследък?
Предната.
А леглото ти до банята ли е или до прозореца?
До прозореца.
Кели Ескаланте още ли живее в съседната къща?
Не, тя е в Денвър. - А, излетяла е.
Защо си спомни за нея?
Тя можеше да види... спалнята ми от прозореца си.
Ей, каква...
Каква беше тази песен, която си пеехме като малки?
Нали се сещаш, онази за...
засяване на семената.
Нали... Плодородна земя... не знам.
Ела.
Ела, знаеш я. - Ами тя е...
"Малко по-малко..." нали така?
"Ред по ред, ще израсте всичко навред"
"само ни трябва мотика и гребло"
"и малко плодородна земя."
"Плевим и камъни махаме"
"Правим всичко с мечти и напъни"
"Искаме място, което да е наш дом"
"когато дъждът почне да се сипе."
Не може да живееш така, Холи.
Знам.
По дяволите.
Върви, каза, че ще се махнеш.
Не, не ме доближавай.
Соня
Боже, не смятах, че е толкова лъскаво.
Лъскаво е, нали?
Той има пари. - Винаги казваш това.
Богатите... Няма проблеми да имаш богати приятели.
Не се дръж като задник. - Аз съм твоя задник.
Мартин Смит за Деймиън Стоун.
Мога да свикна с това. - Недей.
Защо? Може да стане. - Не.
Те са, които са, а ние сме, които сме.
Харесва ми как звучи. Ние сме, които сме.
Те още не са се нанесли - Не са.
Просто ни показват апартамента. - Защо?
Просто искат да ни го покажат.
След това ще излезем. - Господи...
Виж! Виж! Като деца след училище са.
Преживели са толкова много. Споделяли са всичко.
Обичам те.
Може да не е било за тази вечер. - За тази вечер е.
Искам да ги видя. - Може да ги видиш.
- Не вдигат.
- Тук са. След малко ще се обадя.
Мислиш ли, че нещо не е наред?
Всичко е наред, освен че обичат да се бъзикат с нас.
Какво?
Сигурно точно сега ни се смеят. - Господи, да не си се побъркал?
Параноя.
Ела седни с мен.
Не можеш да пушиш тук. - Знам, мамо.
Изглеждаш като хулиган.
Хубав като за теб? - Не.
Не като за бащата на децата ти?
- Качете се, сър. 207. Наляво след асансьора и след това пак наляво от залата.
Какво? - Малък е.
Скъпа, моля те престани. - Мога и по стълбите.
Не. - Моля те, просто...
Няма да се качваш по шибаните стълби.
Държиш се ужасно с мен понякога.
Знам.
Здравейте.
Да не бяхте забравили. - За какво?
За тази вечер.
Човекът на рецепцията каза, че не вдигате.
Сега? - Ние си бяхме тук.
Бяхме отзад и сигурно не сме чули телефона.
Секс ли правихте? - Това е смешно.
Изглеждаж чудесно.
Какъв апартамент!
Искате ли нещо за пиене?
Може ли едно? - Да разбира се.
Донеси бутилката, да празнуваме. - Давай я насам.
Ще се разходим.
Не е достатъчно голямо за разходки.
Да, да. - Хайде.
Какво става? - Все същото.
Това е елегантно, Лиса.
Не беше толкова скъпо. Не гледай така.
Вие току що правихте секс, нали?
На дървения под? Не, благодаря. - Имаш това греене.
Това не е греене, това е главоболие.
Изглеждаш добре. - Така ли?
Хубави обеци. - Благодаря.
Знаеш ли кой срещнах? - Кой?
Бари. - Призракът от една забравена коледа?
Да. - Аз си говоря с него.
Така ли?
Спиш ли с него?
Не.
Без повече странични занимания.
Мартин и аз градим нещо истинско сега.
Говорим за бъдещето.
Радвам се да чуя това.
Знам какво мислиш.
Много искам да бъда лош пророк.
Той е крехък, знаеш ли? - Да. Да.
Как върви работата?
Доста добре.
А за Мартин?
Уюта на разкоша... - Стига.
Да вдигнем тост.
Колко хубаво. Приятно е.
За какво ще пием?
За каквото желаете. - За новия ви апартамент.
Не. Да помисля. За...
Приемствеността.
Това какво трябва да значи?
Това, за което пием.
Интелектуално. - Знам какво има предвид.
Какво?
Приемственост.Движение. Растеж. - Благодаря.
За стабилността. - Наздраве.
На здоровье.
Вижте...
Искаме да се извиним пак за миналата седмица.
О, стига.
Не, не беше хубаво, че не се появихме.
Имахме голям скандал и не ви казахме.
Скрахме се ужасно в колата.
На път за тук.
Мартин слезе от колата и тръгна срещу движението.
И аз трябваше да застана на волана.
Не можех да направя обратния завой. Плачех...
Беше страшна красота.
Разплакал си я?
Мислех, че няма да говорим за това.
Можем да говорим за това с тях.
Мислех, че ще измислим друго извинение. Не беше ли така?
Ето, затова имаме тези големи караници. Защото взимаме решение
...добро. За да улесним нещата.
Но не го изпълняваме.
Не се ядосвай. - Не се ядосвам, просто...
Обичам я. Обичам те, Соня, но ми се иска да държим на
нещата, върху които вече сме се съгласили.
Ще ви дам друг пример. Ние...
Винаги сме казвали, че няма да забременеем.
Преди да бъдем заедно 4 години. - Не ми се говори за това!
Ние сме близки с тях. - Мартин, стига.
Те са приятели. Може да говорим с тях за това.
И се разбрахме за 4 години, след 6 месеца стана фал и забременяхме.
И двамата се съгласихме, че първо не искаме бебето.
И установихме дата да оправим нещата.
И тогава се разболях за две седмици.
Бях ходеща пневмония.
И... трябваше да я отменим. Но, като оздравях Соня размислила.
Искаше детето.
Седнахме да обсъждаме всички причини защо не искаме деца, все още.
И уговорихме друг ден, за да го махнем.
И докато чакахме, аз почнах да се двоумя.
Не се разкъсвах както тя отначало, но...
Взех да се замислям дали постъпваме правилно.
Може би трябва да оставим шибаното дете.
И аз не казах нищо, защото не исках да обърквам повече нещата.
Не споделих и... можеше да бъде хубаво, но можеше и да е каша.
Трябваше да постъпим както бяхме решили. Не трябваше да зачеваме.
Бяхме непредпазливи.
Накрая постъпихме правилно. Но...
Бяхме непредпазливи. Такива сме.
Мога ли да ползвам тоалетната ви?
саманта
Сами? - Да?
Какво става? - Нищо.
Къде е майка ти? - Отзад е.
И какво прави? - Нищо.
О, не ставай, моля те. Аз ще ги вдигна.
Ами ти, бръмбарче? Обичаш ли още татко си?
Не.
Аз те обичам. И за двама ни.
Това песен ли е? - Ще седнеш ли при мен?
Татко, имам много шибани домашни. - Целуваш приятеля си с тази уста?
Имам новини за теб. - Какви?
Преди не исках да ти казвам, но сега си достатъчно голяма.
Какво? - Училището е вятър и мъгла.
Важен е домът, където растеш.
Сам? - Какво?
Какво казва баща ти?
Нищо.
Защо не ми кажеш, чух го да казва нещо.
Нищо не каза, просто си говореше.
Уморява ме. - Не говори така.
Защо? Не го казвам с лошо. Просто той си е такъв.
Извинявай... Просто умирам от...
Не почвай пак...
Саманта. - Какво?
Имам нужда от помощ.
Какво има?
Испански град, 6 букви. Започва с Б.
Билбао.
Откъде знаеш?
Ти си читанка.
Сядай.
Как е майка ти?
Добре е.
Притеснява ме. - Нищо й няма.
И ти понякога ме притесняваш.
Скъпи, добре съм.
Можеше да отидеш на Изток да учиш. Вместо да чистиш акото на баща ти.
Добре казано, татко.
Какво стана с Лиланд? - От ако до Лиланд?
Добър преход, татко. - Какво стана?
Ти ли го напусна или обратното?
Няма значение, татко. - Кой кого напуска? Разбира се, че има.
Насърчих го да ме напусне.
Умно момиче. Той не те заслужава.
Какво има? - Нищо. Ела седни.
Хайде.
Добре, само ме слушай.
Послушай ме, става ли?
Искам да размислиш за ходенете в университет.
Можем да си го позволим, Сами.
Не. Харесва ми тук.
Знам, че е малко плашещо, мила. - Не се страхувам.
Как беше името на онзи съветник? Онзи хубавия.
Господин Стентън? - Той каза, че може да влезеш навсякъде.
Греши.
Само виж това лице.
Ти даваш смисъл на тази къща.
- Сами. - Ей сега идвам.
Престраши се, Сами. Всичко минава толкова бързо.
Възможности...
Красота.
Така ще мислиш за живота си сякаш е нещо, което ще се случи после.
Всичко става днес, не по-късно.
Не утре.
Днес.
Помисли си за това, а?
Какво има? - Какви ги говори майка ти?
Тайните на вселената.
Какви са те? - Не си чул?
Всички сме отвътре сме недъгави.
Някой ден... ще имаш дете на твоята възраст. Мен отдавна няма да ме има...
О, да.
Тогава ще мислиш ли за мен, от време на време?
И това какво ще ми донесе? - Всичко е за теб, а?
Не обичаш никой както детето си. Това е религията.
Защо говорим за това?
Защото ти си сърцето на къщата.
Погледни! Трябва да прегледаме накои от тези неща и да ги изхвърлим.
Тук имаш дрехи от кой знае кога. - Не днес, нали.
Трябва да прегледаме цялата къща.
И какви ги говори постоянно баща ти?
Нищо.
Той е добър човек.
Но какво? - Но нищо.
Виж това.
Помниш ли този ден?
Барбекю при Рита.
На връщане имахме проблеми с колата. И баща ти...
Баща ти трябваше да сменя гума в пороя.
Ти беше на задната седалка и се късаше от рев, че си гладна.
И искаше да ти дадем каквото и да е за ядене.
И той изгуби ключовете.
И си седяхме затворени в колата, и си крещяхме един на друг.
Не го ли помниш това?
Не.
Мисля, че в същата година му поставиха диагнозата.
Когато беше малка...
Постоянно си играехте заедно.
Хукваше по коридора само да те види как спиш.
За какво е всичко това?
Уморена съм, Сами.
Вземи хапче. Поспи.
Ще бъдем тук като се събудиш. Не трябва да се притесняваш за това.
Не е същото без лявата ръка.
От какво си се натъжила?
Мисля да полегна. - Трябва ли ти помощ?
Мама там ли е? - Да. - Значи няма проблем.
Сам, не пропускаш ученето на изток заради мен, нали?
Не се възгордявай, пухчо.
Защото ще е глупаво.
Мама е тук. Тя е дясната ми ръка.
Знаеш го. Тя и аз сме свързани като сиамски близнаци.
Като на панаирите?
Точно така, скъпа. Насам народе...
Ти си златно дете, Сам. Ти си мила.
И си благородна.
Всичко, до което се докоснеш става злато.
Ще си намериш някой, който да те заслужава.
Някой с лъскава количка?
Тръгвам. Към обятията на майка ти.
Щастливец.
- Сами?
Да?
Гладна ли си? - Не.
Добре ли си? - Да.
Обичам те, Сами.
лорна
Господи..
Благодаря, че дойде.
За нищо, скъпа.
Татко, срещал ли си се с нея?
Да, на онзи благотворителен концерт. Говорихме малко.
Но не мисля, че тя знаеше, че съм ти баща.
Знаела е.
Харесвах я.
Не прави така. Не е мястото, нито времето.
И с какво ти хареса?
Изглеждаше пряма. Нали разбираш.
Дискретна. Мила.
Мила? - Да.
Не знам. - Каза го сякаш знаеш.
Не. Ами... Как да определиш човек?
Всеки човек е вселена.
Говори ли с Андрю?
Не. Аз просто... Не.
От колко време не си го виждала?
Година и половина.
А ти... - Използва си въпросите, мамо.
Защо не тръгнете. Аз ще ви настигна.
Хайде.
Бръщолевя ли глупости?
Трудно ли ти е? Като не се виждаш с Андрю.
Страшна си.
Здравейте. - Здравей.
Здравей, Ребека. - А ти...
За късмет.
Как е вътре?
Нали знаеш.
Казват, че се е самоубила. - Какво?
Май е взела цяла ампула от лекарството за сърце на баща си.
Господи...
Знам.
Не мислех, че е от този тип. - Какъв тип?
Не знам.
Типът за големи жестове?
Една жена не може да се самоубие.
Тръгвам. Имам среща след половин час.
Животът продължава.
Като тиктакащ часовник.
Ребека!
Той как е?
Не е проговорил на никой откакто това се случи.
Брат му се е погрижил за всичко.
Мислиш ли, че ще иска да ме види?
Благодаря ти много, Бека.
Какво? - Може да кажеш нещо мило.
Ти не бива да си тук.
Какво ти каза тази жена?
Чакайте ме.
Видяхте ли Ребека? Бременна.
Не знам защо сега всички чакат до толкова късно.
Аз те родих на 17. А това беше твърде рано.
19
Знаеш ли, ако изчакаш толкова ще има последствия.
Вие момичета сте твърде заети да бъдете майки на мъжете си.
Къде трябва да отидем?
Насам.
Знаеш ли първо май трябва да поднесем съболезнования.
Май така е правилно. - По късно.
Не, скъпа. Сега. Така се прави. - Майко...
Той ти беше съпруг, все пак. Съпруг.
Много съжаляваме. И ако само можем да
направим нещо в този скръбен момент. Моля те, кажи ни.
Каквото и да е.
Ня бях разбрал, че Андрю е религиозен.
За успокоение е.
Сила.
Животът е преходен.
Престанете.
Хей. - Здравей, Лорна, как си?
Аз съм... Познаваше ли я?
Да. Запознахме се на курс по йога.
Светът е малък. - Да.
Смаляваме го когато поискаме.
Какво имаш предвид?
Като отваряме врати вместо да ги затваряме.
Искаш да ми кажеш нещо?
Защото всеки тук ме гледа и ми говори сякаш съм съпричастна.
За кое? За това нещастие?
Нищо не исках да кажа.
Наистина светът е малък.
Всички сме еднодневки около една крушка.
Тя каква беше?
Не знам.
Трудно е.
Знаеш.
Чувствам се толкова откъсната от такива събития.
Ужасно е, но е така. Нека господ ми прости.
А ти още ли си с този другия?
Не.
Харесвах го.
Какво стана? - Каквото винаги става.
Събуждаш се една сутрин. - И ги доизплакваш.
Ако сестра й те види ще стане страшно.
Защо?
О, моля те.
Искам да си тръгна. - Какво има?
Просто искам да си вървя. Сега.
Нещо не е наред?
Какво?
Не искам да съм тук с теб.
Не мога да спра да мисля за теб.
Андрю...
Не мога.
Андрю!
Това е бдение за нея.
Тя не ми е жена, ти си жена ми.
Ожених се за нея защото ти си замина.
Защо не се разцелуваме пред трупа й.
Какво точно искаш?
Това няма нищо общо с нея.
Не мислиш така?
Не мислиш ли, че това е ден за нея?
Тя е мъртва сега.
Не трябва повече да се тревожим.
Гадняр. Ти си луд.
Не, не съм луд.
Когато мастурбирам мисля за теб.
Онзи път в колата... в Санта Круз.
Тогава ме подлуди.
Никой не ме е карал да се чувствам така.
Само ти успя.
Ти мислиш ли за мен?
Кажи ми, че мислиш за мен понякога.
Кажи ми не и ще се махна оттук.
Тя знаеше ли?
Не.
Чакай.
Лорна.
Лорна. Андрю там ли е?
Сестрата на Бони е тук.
рут
114.
Добре ли си?
Прекрасно.
Сигурна?
Сигурна.
Тук сме, мадам.
Ела тук.
Виж! Виж тази луна.
Това е същата луна, която е гледал Иисус.
И Буда.
И Мохамед.
Не съм се замисляла за това.
Това е да ни напомня, че сме свързани с всички и всичко
на тази малка планета.
Това е красиво.
Връзки. Правим ги и сме направени от тях.
Което ми напомня.
Нямаха сингъл малт скоч затова взех смесен.
Смесен?
Смесен скоч, не сингъл малт. - О, добре.
Мислех си, че пиеш скоч. Нали така?
Аз си помислих, че ти искаше.
Мразя скоч.
Може да е силно казано, но ако ме мъчиш ще пия.
Аз ще пия ако ти пиеш.
Става значи? - Става.
Мадам. - Г-н Стантън.
Запечатано с целувка?
Моля те. - Какво?
Не знам. Тук? - Защо не.
Без музика? - Музиката е в нас.
Само да те чуе човек.
Добре се целуваш. - Благодаря ти.
Веднъж са ми го казвали.
Наистина? Кой?
Имиграционен агент.
Стигнахме накрая.
Мил и сладък дом. У вас или у нас?
Рути, Рут. Някой казва ли ти Рути?
Не.
Идват за нас.
Обрат на съдбата за някой.
Дано да е нещо, на което да може да смее утре.
Толкова хубаво го каза.
Или е смях, или съжаление.
Най-грозното чувство на света.
Ще ме извиниш ли? - Да.
Харесваш ли тези предавания за животни?
Да. - Сядай.
Това е животът само както можем да си представим.
Планетарният живот.
Планетарният?
По-добре е да нямаш представа как ги правят.
Защо?
Да не нараняват животните?
Не, но всичко е нагласено.
Виждаш ли лъва?
Гледа зебрите.
Зебрите са заснети в друга страна година преди това.
Откъде знаеш това?
Така работят.
Нагласят отделни парчета, за да разкажат история.
Или пускат някое животно срещу друго.
За да заснемат действието.
Всичко е захаросано.
Захаросано?
Нещо, което са направили за наша наслада.
И това не е истинско?
Истинско си е. Всичко е истинско.
Няма нищо по-истинско от мираж.
За какво ще пием?
За мен.
За...
Липсващите приятели.
Наздраве. - Наздраве.
Трябва ни лед.
Няма проблем.
Не. Да не се задоволяваме с нищо освен с идеалното.
Тази вечер.
Добре.
Извинявайте, аз просто... - Познавахте ли тази жена?
Не. Аз съм в 114 стая.
Защото ще искат да говорят с всички, които я познават.
Криела се е.
Но това не я спираше да ми говори щуротии.
Говореше за някакво малко момиче и колко нечестен бил живота.
Не знам.
О, да. И как звездите се нареждали за някои, а не за други.
Нали, имаше цял светоглед.
Да им се неначудиш на хората, които минават оттук по пълнолуние.
Нали, като призраци, влачещи веригите си.
Не съм те виждала преди.
Всички си оправяме леглата.
Забравихте една обувка.
Саманта?
Там ли си?
Здравей.
Не, всичко е наред.
Не, тя не се чувстваше добре. Не успя да дойде.
Не, още не е започнал. Не ме чакайте за вечеря, а?
Как беше денят ти?
Смешно е. Каза ли на баща ти?
Какво каза?
Просто провери дали си е взел...
Ще се видим вкъщи.
Обичам те, Сами.
Майка ти те обича.
Чао, чао.
Тя е...
добро момиче.
камийл
Дръжте си дрехите. Кой е с вас?
Съпругът ми е отвън. - Ще му кажа, че сте готова.
Отидете в стая 63, надолу вдясно.
63.
Здравейте. - Камийл О'Кейсън.
Здравей, Камийл. Легни на това легло.
Кога за последно си яла? - Вечерях в 9.
А нещо днес? - Не, нищо.
Ще ти измеря кръвното налягане.
Как е?
Момент само. 45/90
Леко си нервна.
Дишай дълбоко.
Ще се върна, за да те сложа абокада, за да си хидратирана.
Там са ми дрехите. Ти трябва да ги вземеш.
Мога ли да ги облека? - Тя така ми сложи одеалото
върху мен, сякаш съм умряла.
Спокойно, Камийл.
Сънувах, че гърдата ми пада в тоалетната и
отива в океана, и ята чайки я ръфат.
Чайки с късмет. - Стига де.
Какво ли правят с тях?
Не знам. Питай лекаря. - Не. Престани. Престани!
Добре.
Да се обадим ли на Тес? - Не дават да се ползват мобилни.
Знаеш ли мисля, че вече са отишли на училище.
Дано си е взела дебелия пуловер.
Това е годината на първия й мензис. Моя първи беше на 12.
Може ли да ми помогнеш да седна?
Не искам да лежа. Не самото легло се сгъва.
Само да намеря джаджата.
Не, нагоре! - Добре де.
Чакай. Как е така? - Повече.
Така? - Повече.
Добре, спри. - Добре.
Ако нещо стане с мен ще я обичаш до смърт и ще
се грижиш за, нея нали?
Нищо няма да стане с теб. - Откъде знаеш? Ще се грижиш ли за нея?
Ти как мислиш?
Мисълта, че момиченцето ми е без мен на света ще ме разкъса.
Нищо няма да стане. - Добре.
Ще я доведа следобед.
Тя те обича.
Имаш талант да казваш очевидното.
Господи, толкова съм ти ядосана. - Защо?
Не знам. Откакто ми дадоха диагнозата те мразя в червата.
Какво съм направил?
Искаш ли да поговорим? - Не. Сега? Не.
Ще говорим когато съм едногърдото чудо.
Притеснява ли ви този мъж? - Да.
Моля седнете г-не, аз ще извикам полицията.
Добре. - Майтапя се.
Само да... го пъхна тук.
Д-р Прут е много добър всички тук го обичат.
А дали си пада по крака или гърди?
Само да наглася капчиците. Добре ли сте?
Ще донеса нещо успокоително - Не искам хапче.
Не ми говорете като на малка. Да не съм животинче за приспиване.
Трябва да дадете на съпруга си пръстена си да го пази.
Какво правя?
Защо ме остави да й говоря така?
Ето.
Мамка му, това е лоша поличба! - Не, не е...
Мамка му!
Стига глупости.
Дишай малко.
Хайде давай. Леко вдишвай.
Хайде.
Дълбоко издишай.
Много добре.
Все мисля за майка ми. - Какво за нея?
Като малка я видях гола.
Тя беше най-красивата жена, която някога бях виждала.
Ще бъда овратителна, Ричард. - Камийл не.
Здравейте, аз съм д-р Уаят. Аз съм анестезиолога ви.
Здравейте.
Как се чувствате?
Какво има?
Уплашена съм.
Всичко ще мине добре. - Ще бъда осакатена.
Да, това е вярно. Ще мине време докато го приемете.
Да свикна, да. Със всичко трябва да се свиква.
Като малките животинчета.
Толкова зле ли е било?
- Не радостно е да си малки животинчета.
Говорихте ли с д-р Чапри за пластична намеса?
Не искам намеса!
Защо не кажеш нещо? Какво само зяпаш като зомби?
Съпругът ми.
Здравейте. - Здравейте.
Ами... Да видим. Да сте яли или пили нещо?
Нищичко.
Добре, ще ви видя вътре.
Плаша се до смърт от приспиването.
И какво те плаши? - Че си в безсъзнание.
Безсъзнанието е смърт по дефиниция.
Като спането е. - Не, не е.
Като спя съм с всички от живота ми: минало, настояще...
За добро или лошо съм свързана.
Чувствам се като едно нищо.
Май трябва да се опиташ да се да се отпуснеш.
Сама викаш нещастието.
Ние сме нищо, Рич. - Много повече от нищо сме.
Нищо не сме. Само мечти и кости.
Знаеш ли какво не ми харесва? Хирургът го няма да ме види.
Да си поговори с мен. А се крие някъде като палач.
Устата ми е толкова суха. - Ще ти донеса вода.
Не мога да пия нищо Ало! Не се ли сещаш?
Просто седни.
Имаш същата физиономия както винаги.
Това е успокояващо.
Опитай се да разбереш какво ти казвам.
Какво казваш? - Казвам, че ти...
Не знам...
Това е заради... Мамка му.
Трябва ли да се обяснявам винаги.
Преди ми беше непознат.
Какво е това?
Нещо да ви отпусне. - Не искам да заспивам още.
Не съм готова да заспя.
Няма да заспите. Само ще се отпуснете.
Господи, не я харесвам.
Ужасно е да си на благоволението на другите.
Не сме на благоволението на другите.
Свързани сме, както преди малко каза.
Свързани?
Чувствам връзките ми много слаби сега.
Тази инжекция помага всъщност.
Да?
Това място е добро, нали?
Да. - Какво?
Какво какво?
Какво каза току що?
Нищо. Ти каза нещо.
Да. - Какво каза?
Да.
Имаме толкова късмет.
С кое?
С това, че сме част от нещо.
От какво сме част?
Държим се, държим се.
Какво каза?
За кое?
Ти каза нещо. - Знам.
Какво знаеш? - Знам, че казах нещо.
Не съм излетяла.
А, какво беше... това което каза?
За кое?
За това, което каза.
Знам.
Ще бъдем завинаги заедно.
маги
Изгубихме ли се?
Разбира се, че не. Почти стигнахме.
Жадна съм.
Колко гроба мислиш, че има тук?
Не знам, Мария.
В училище правехме ония преценки.
с мис Ронсън, помиш ли я?
Хвърляхме топчета в голям буркан.
О, да.
Почти познах веднъж. Казах 212, а те бяха 223.
Бях най-близо.
Мис Ронсън.
Внимавай, да не стъпваш на надгробните камъни.
Престани!
Не стъпих на него. - Не е хубаво.
Защо никой не посещава всички тези гробове?
Защото повечето хора, които са ги посещавали
също са умрели.
И те ли са погребани тук?
Ами някои са.
Виж. Понякога има гроб и жената или мъжа на
този човек е погребан наблизо.
А тези големите. Казват се мавзолеи.
Цели семейства са погребани там.
Когато някой умре го слагат до другите.
Кой ги слага там? - Който е останал.
Защо се смееш?
Не знам.
Виж!
Виж, отиде на друг. - Да, тя е господарка тук.
Защо?
Ами тя може да прави каквото си поиска тук.
Властва си.
Властва. Смешна дума.
Тя живее тук. - Да.
Само си представи. Тя яде тук.
Ака тук.
Може би ака на гробовете.
Да, може би така прави.
Защо идваме само веднъж в годината?
Мислиш, че трябва да идваме по-често?
Не знам.
Ще ми дадеш ли сандвич?
Виж какво имам.
Вкусно.
Спомни си.
Защо казват, че котките имат 9 живота?
Знаеш ли, не знам. - Мислиш ли, че е вярно?
Не. Не. Само един.
Мога ли да го изям? - Да, само го забърши.
Кой полива тревата? - Имат пръскачки на таймери.
И никой не ги вижда. - Какво имаш предвид?
Защото си имат пръскачки на таймери и никой не ги
вижда защото всички са умрели.
Смешко.
Трябва да пишкам.
Питах те, дали трябва.
Знам. - На паркинга.
Знам, знам - Питах те два пъти.
Съжалявам.
Може ли да удържиш? - Да.
Сигурна ли си? - Да.
Защото ако не можеш може да идем зад дърво...
Не добре съм. - Добре ли си?
Ето.
Косата ти изглежда добре, мамо.
Благодаря.
Не е много къса?
Всичко помага. - Какво помага?
Възрастта.
Не си стара.
Ще бъда, надявам се.
Живеем някак си.
Какво?
Продължаваме. Всички тук са продължили.
С всичкия им шибан багаж.
Баща ми казваше така. Господ да го благослови.
Дядо ти.
Какъв багаж?
Всичките неща, които трябва да носиш.
Не знам някой да не го прави.
Не помня дядо.
Какво има? Искаш да пишкаш?
Хайде.
Ето.
Мога ли да се кача на дървото?
Май, не е добра идея, мила. - Само до там.
Качи ли се? - Да.
И не се изправяй. Опасно е.
Добре? - Още съвсем малко.
Тук съм по-висока отколкото като порасна.
Виждам, виждам...
Нещо синьо.
Небето. - Не.
Онези цветя там. - Не.
Този знак?
Не.
Предавам се.
Не! - Да.
Роклята на малко момиченце.
Не.
Изморих се, мила.
псувайте го на lewbaca@gmail.com